Kui HR-V uuesti Honda mudelirivi sekka tuli, ei avaldanud see mulle väga muljet. Ta nägi üsna näotu välja ning ei omanud seda sama funky olekut mis esimesele HR-V’le omane oli. Ma pole välimuse osas siiani väga müüdud, aga äsjaproovitud HR-V Sport kummutas nii mõnedki kahtlused.
Mis HR-V Spordi siis sportlikuks teeb?
HR-V Sport saab omale aiste vahele 1.5 liitrise Turbo VTEC jõuallika (134kw), ägedama salongi, 18” veljed ning kurjema ilme värvitud peeglite, uue splitteri ning topelt-summutitorude näitel. Selline tagasihoidlik, aga märgatav.
Võistlusvärvid ja värske naha aroom
Salongile on Honda insenerid enim rõhku pannud. Nii armatuur kui ka istmed on kaetud punase ja musta naha kombinatsiooniga, mis lõhnavad hästi ning loovad väga sportliku tunde. Ukespolstrid ja must lagi on väga pehmest ja mõnusast kangast ja materjalid tugevad. Vaata et astub salongikvaliteedi osas peaaegu Mazda kandadele.
![](https://masinawark.ee/wp-content/uploads/2019/11/KRS_7466-1024x683.jpg)
Lahe detail on valgustatud rõngas spidomeetri ümber, mis muudab vastavalt su sõidustiilile värvi. Näiteks ökotades värvub see roheliseks. Analoogne näidikuplokk on suur pluss, aga infosüsteem on küll pärit aastast 2010, olles ka häirivalt aeglane. Teine tüütu asi oli rooliratta nuppude nõrk valgustatus, mida ma ei saanud kusagilt muuta. Sellega on nagu kaks äärmust – kas ratas särab nagu jõulupuu või on täiesti pime. HR-V puhul ei kehti kumbki, imelik nišs aga mind häiris. Mainin ka päris nutikaid ja praktilisi lahendusi, näiteks saad sa tagapingi üles klappida (mitte ainult alla).
![](https://masinawark.ee/wp-content/uploads/2019/11/KRS_7471-1024x683.jpg)
Eelistage manuaali variaatorkastile
Honda VTEC-mootoritega seondub esimese asjana mulle heli. Kui ma meenutan oma H22A või Type-R seeria K-mootoreid, siis need kõlavad kõrgetel pööretel nagu metsikud elajad, kes tahavad su organid välja rebida. Aga 1.5 Turbo? See kõlab kuni VTEC-ni nagu diiselmootor, mis oli üsna pettumustvalmistav. Aga klapiajastuse avanedes tuleb õnneks Hondale omane võidusõiduheli sisse.
![](https://masinawark.ee/wp-content/uploads/2019/11/KRS_7494-1024x683.jpg)
Kiirendus on väga jõuline, aga tänu variaatorile – mitte seal kus sa arvaksid. Nullist sajani läheb HR-V üsna hoogsalt, ent muskleid hakkab mootor näitama alates 100 km/h tunnikiirusest, sest siis püsivad tänu CVT-le pöörded sujuvalt VTEC-is. Väike linnamaastur võib sedapuhku saavutada päris hirmuäratava hoo, mis hakkab tänu adrenaliinile sõltuvust tekitama. Hondadega on juba see, et kui sa üle 5500 pöörde lähed, siis sa sealt tagasi väga tulla ei taha.
![](https://masinawark.ee/wp-content/uploads/2019/11/KRS_7530-1024x683.jpg)
CVT pole otseselt halb, aga pigem soovitan soetada HR-V manuaalkastiga. Selleläbi on mootori võimekust palju lihtsam avastada ning sõit on kordades lõbusam, ka jääb olemata variaatorile omane “jõu söömine”.
![](https://masinawark.ee/wp-content/uploads/2019/11/KRS_7439-1024x683.jpg)
Veermik on mõnusalt jäik, amordid justkui sööks iga löögi aplalt ära, jättes samaaegselt söögilauale piisavalt atleetliku jäikust. Pidurid on väga teravad ning USA turul isegi saadaval puuritud ja ventileeritud variantides. Rool on tublisti täpne ja kusjuures väga tuntav. Kui sa keerad kurvi suurema hooga sisse, siis sa täitsa tunned roolilatti esisilda karjatamas. Kõikidel uutel autodel on roolid nii ära süldistatud, et vanakooli hüdraulilist tunnetust ei saa sa kuskilt. HR-V hoiab roolitunnetuse osas veel lippu kõrgel.
Jaapani pisimaasturitest peaaegu parim
Manuaalkastiga HR-V Sport hakkab pihta 29 990 eurost ning automaadi eest tuleb tuhat eurot rohkem välja käia. Seda hinda on paraku liiga palju, sest mõned tuhanded eurod odavamalt saaksid sa juba mõne ägeda kuumpära, näiteks i30 N-i. Provided, et sa otsid sportlikumat sõiduelamust (sest miks siis muidu HRV Sport, mitte HRV?).
![](https://masinawark.ee/wp-content/uploads/2019/11/KRS_7436-1024x683.jpg)
Hind hinnaks, aga konkurentsi osas on sellel Hondal eelis. Toyotal on CH-R, mis on jätab kvaliteedi osas tõsiselt soovida. Subarul on XV, millel on mehhaaniline nelikvedu ning samuti variaatorkast. Nissan Juke on natuke vanamoodne ning Mitsubishi on paraku, sisuliselt surnud mark. Jaapani pisimaasturitest on HR-V kindalsti üks parimaid, eriti kui osta manuaalkastiga. Viimane on just see faktor, mis tõstab ta väga heast Subaru XV-st kõrgemale. Mujal turgudel pakutakse pisidžiipi ka nelilveolisena.
Meeldis: Väga ilus salong ning tõepoolest sportlikud sõiduomadused
Ei meeldinud: Variaatorkast on normaalne, aga manuaaliga töötaks see auto nii-nii palju paremini. Hind on pisut liiga kõrge.